Czilczer Olga: A remény (Két vers)
Az emlékezet működése
A lábad néz a szemed jár
az utcák elkerülnek
füstté foszlott a méhes nyár
nem kell hogy keserüljed
maradt a kaptár az üres
tér a hiány hatalma
mi egyszer volt helyet keres
nem fog az idő rajta
betű betűre váltható
így lesz képtár a kaptár
alakul rengeteggé
egyetlen lomb regénnyé
a kedves arca nappá
és éjszaka is látható
A remény
Ázott filter szálán a fény
az asztal a lámpa az edény
minden való
konyhai táj tapintható
sötét világ felülete
viaszosvászon-tenyere
nem kormoz holdat a gázláng
se hasadás se csorba él
hetek havak híradása
nagykövete minisztere
szól a rádióból meg a
derül az idő jóslata
ellenszél el ne térítse
fák kigyúló gyufaszálak
meg ne pörköljék a szárnyat
szárazon vízen megél
röpte szabta tünemény
a remény
Illusztráció: Kaptárak (pixabay.com)